Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
USA.
Du skinnende ledestjerne for fatning og passende reaksjon.
Skaperen av ro og godhet i verden.
Hva gjør du når krigen -
- ikke kan vinnes på en meningsfull måte?
Du sparker selvsagt mannen som ikke vinner og ansetter en ny en.
I 2009 var den krigen i Afghanistan.
Og den nye mannen -
- het Glen.
Er dere gutter klare?
Nå vinner vi denne greia.
Greit.
Dette er det jeg fant ut om firestjernegeneral Glen McMahon.
Han ble født inn i en militærfamilie i Fort Leavenworth.
Ble uteksaminert fra West Point i 1976.
Kommando-opplæring i 1979.
Han tok embetseksamen i politikk og militærhistorie ved Yale.
Han var både toppelev og urokråke.
Han prøvde en gang å stikke en påtent kinaputt i ræva på eksersisinstruktøren.
Han var elsket av sine underordnede.
Kom igjen.
- Aldri redd for å skitne seg til. - Blits-tid.
Han sendte aldri troppene et sted han ikke selv ville dra.
Han ble kjent som Løvenes konge, G-Mann, store Glen -
- og, aller mest, Glendyret.
Han var en hyllest til en tidligere epoke.
Hånden hans formet en evig klo, -
- som om den holdt en sigar fra andre verdenskrig -
- som hans helsebesatte selv ikke lot ham røyke.
INTERNASJONAL SIKKERHETSSTYRKE
Etter et vellykket opphold -
- som leder for de hemmelige spesialoperasjonene i Irak, -
- ble Glen utnevnt til leder for USAs og koalisjonens styrker i Afghanistan.
En krig som, slik han så den, -
- ikke ble vunnet på grunn av manglende lederskap.
General.
Vi er glade for å ha deg her. Det er en ære.
Jeg er glad for å være her. Ikke sant, Greg?
Ja visst. Du er veldig glad.
På en eller annen måte skrev Glen en bok om lederskap mens han var i Irak, -
- med tittelen Ett bein av gangen, akkurat som alle andre.
I den skrev han: "Mennesket er ikke perfekt."
Om de får styre seg selv, -
"- vil de egentlig bare leke med pikken og spise kylling."
Til tross for alle hans bragder som leder for spesialoperasjoner i Irak, -
- kjenner nok de fleste av oss her general McMahon -
- som mannen som drepte al-Zarwaqi, som slo ut al-Qaida.
Bare hyggelig.
Vi har en kriger i styringen, og det er en glede.
Glen var kjent for å være beskjeden.
Men beskjeden på en måte som sa: "Min beskjedenhet gjør meg overlegen."
Han var berømt for et spartansk regime av rutine og disiplin.
Han spiste ett måltid om dagen. Han sov fire timer per natt.
Han løp 11 kilometer hver morgen.
I Irak gjorde han spesialoperasjonene til det han kalte -
- systemisk negasjon av gjentatt prosedyrepraksis.
Eller, for et militær besatt av forkortelser: SNAGPP.
Så vi har Italia der. Nederlenderne.
Vi har Polen, Makedonia, Ukraina.
Vi har Australia der, Kroatia, Belgia...
Det holder. Små munnfuller. Nå avslutter vi dette.
Greit.
Han var i bunn og grunn en mester i systemorganisasjon.
Og det måtte han være -
- hvis han skulle kontrollere forbundet med 43 villige nasjoner.
- Kan jeg hjelpe deg? - Snakk ferdig. Krigen kan vente.
Hva kan jeg gjøre, general?
Jeg vil få alle ut av kontorene.
Jeg vil åpne dette stedet. Jeg kom for å snakke om det.
Jeg har bare ti menn å lede her i Afghanistan.
Så det er ulogisk at jeg skal være der ute med alle andre.
Jeg skjønner. Greit?
Men alle har en grunn til å ikke være der ute.
Østerrike har bare to menn her. Island har sju.
Enkelte nekter å kjempe om natta, andre i snøen.
Dette landet vil kjempe mot narkotika. Dette landet vil ikke.
Hvis vi er i samme rom...
Cory Staggart var Glens konsulent.
Ordnet affærene hans.
Han var kommandosoldat.
Men hvordan han bestod opplæringen, aner jeg ikke.
Flott. Takk. Det er all tiden vår.
Greg Pulver.
General Greg Pulver fullførte West Point i samme klassetrinn som Glen.
Interessant... Er han sikkerhetsklarert?
Hadde ikke forlatt ham siden.
Så slipp ham inn, -
- sånn du ville gjort med enhver annen klarert person, for faen!
Hans offisielle tittel var etterretningsdirektør, -
- men jeg så bare en mann som ikke hadde kontroll på sinnet sitt, -
- som ville hatt et tomt liv uten Glen.
Andy Moon var teknikeren til Glen og ga generalen alle former for IT-støtte.
- Andy. - Og det trengte Glen ofte.
- Står til? - Bra. Med deg?
Flott. Kan du bli med meg?
- Barbermaskinen min er... - Ja.
...ødelagt.
Pete Duckman var marinejeger.
Akkurat som Pulver, hadde hans stillingstittel "etterretning" i seg.
- Hva skjer? - Sjefen besøker president Karzai.
Kult. Hvorfor så fisefin?
Han er verdensleder.
Kult. Skal jeg bli med?
Ja. Det er jobben din. Søren også, Pete. Hvorfor er du feit?
- Jeg er ikke feit. - Selv den dag i dag -
- vet jeg ikke akkurat hva Duckman gjorde for generalen.
Det er en blanding av krysspollinerings-kollasjon...
Admiral Simon Ball var Glens PR-offiser.
- Samarbeidende, kooperativt... - I tre og et halvt år -
- hadde han forklart SNAGPP for pressen i Washington.
...med sentralisert kommandosentraliseringsstruktur og sånt.
FORSVARSDEPT.
Matt Little var Glens sivile PR-konsulent.
Vet ikke. Er dette gode kort?
- Han var stor innenfor markedsføring... - Straight flush. Hallo?
...og av og til en lobbyist som mente at krigen i Afghanistan var meningsløs.
Kødder du? Jeg nekter.
Helt til han ble tilbudt mye penger for å selge den.
Hvor mye?
Og Willy Dunne.
- Denne veien, sjef. - Willy var assistenten til Glen.
La sakene dine her. Jeg skal la deg legge dem utover.
Hvorfor er dette mitt rom?
Det tilhørte general Whelan. Det har flott bad.
Willy vasket og strøk klærne til Glen.
Ja. Sjef?
Han polerte skoene hans. Det virket alltid som han skulle til å falle sammen -
- under vekten av for mange av Glens kofferter.
- Willy! - Ja, sjef?
- Legg sakene mine på dette rommet. - Greit.
Er her for å krige, ikke se på TV, for pokker.
Willy var den første Glen så hver morgen og den siste han så hver kveld.
Glen elsket disse mennene -
- og de elsket ham.
Vet ikke hvordan det ser ut for deg, men for meg virker det -
- som om alle har glemt at vi er i krig.
Vi har pokkers Pizza Kings og Burger Huts.
Basen er full av euroseksuelle som er så fulle at de ikke kan stå oppreist.
General McMahon er her for å treffe MacKinnon.
- Glen. - Pat.
Flott å se deg. Du kjenner Dick Waddle.
- Dick. - Glen.
Ray Canucci.
- Ray. - Glen.
Slå dere ned.
Jeg kalles Richard nå, hvis det er greit.
Greit.
Greit. Beklager.
- Har du funnet deg til rette, Glen? - Nei.
Jeg tror for mange som finner seg til rette, ligger i kjernen av problemet.
Småprat. Skulle ha valgt været.
Glen, presidenten vil at du skal få oversikt.
Krigen har vart i åtte år.
President Obama nedbemanner i Irak for å rette fokus tilbake på Afghanistan.
Henry Whelan var en god mann, og han mente det godt, -
- men han gjorde ikke jobben.
Med ditt rykte og din formidable drivkraft, -
- håper vi at du er mannen som vil gjøre jobben ferdig.
Først vil vi at du skal vurdere situasjonen.
Reis rundt i landet, snakk med folk.
I slutten av vurderingen sier du hva som må gjøres, -
- hvordan du vil gjøre det og hva du trenger for å gjøre det.
- Så nå... - Med det i tankene...
- Beklager. - Bare snakk.
- Trodde du var ferdig. - Snakk.
- Sikker? - Snakk.
- Trodde du var ferdig. - Nei.
Med det i tankene -
- passer det nok å dele med deg -
- hvor presidenten håper at vurderingen lander.
Målet er selvsagt bare å avslutte dette.
Så hvordan gjør vi det?
- Ved å redusere tilstedeværelsen vår? - Den sivile direktøren.
Dette var folk som, slik Glen så det, ikke hadde fortjent makten slik han hadde, -
- gjennom hardt arbeid og disiplin.
Vet ikke. Men uansett hva det er, vil vi at du skal få dette i mål, Glen.
Men samme hva du gjør, ikke be presidenten om flere soldater.
Ingen flere soldater, Glen.
Dette var menn som hadde skaffet makten gjennom sjarm og forførelse, -
- og som ikke hadde andre bruksformål enn å stå i veien for storheten hans.
Det er så jævla varmt!
Helvete!
Enda en jævla vurdering. Hvor mange vurderinger trenger de?
Den ene jævla vurderingen etter den andre. Alle peker på det samme.
Få inn general McMahon og gjør som han sier!
Ro ned, Greg. De vil bare føle seg involverte.
Kriger blir ikke utkjempet av nasjoner eller hærer.
De blir utkjempet av menn.
Det er to typer generaler i det amerikanske militæret.
De som tror at de kan vinne til tross for alt motstridende bevis.
Og de som vet at de ikke kan det.
Dessverre for verden -
- er det de troende som kommer seg øverst på rangstigen.
Det er folk som Glen som får nøklene til slottet.
President Karzai ser frem til å treffe deg.
Jeg tror dere vil like hverandre. Du trenger ikke være nervøs.
Jeg er ikke nervøs.
Helvete!
Faen ta.
General, unnskyld meg.
Vi prøver å få denne Blu-ray-spilleren til å fungere.
Vet du hvordan?
Vanligvis har man ledninger med rød, gul og hvit plugg.
Men denne maskinen har bare denne ledningen.
Jeg ser ikke hvor den skal plugges inn.
Beklager, president.
Jeg vet ikke særlig mye om teknologi.
Jeg kan få noen til å komme og se på det for deg.
Helvete også. Bare glem det.
Jeg tror jeg trenger ny TV.
Beklager, general.
La oss sette oss.
Velkommen.
- Takk, president. - Kall meg Hamid.
Unnskyld.
Vær så god.
Forgjengeren din, general Whelan. Jeg likte ham.
Jeg vet ikke om han likte meg.
Han kom ikke ofte på besøk.
Hvorfor fikk han sparken?
Det virker som han var her et øyeblikk -
- og plutselig var han borte.
Vel, president, jeg tror regjeringen vår følte at det var -
- på tide å skifte retning.
Og hvilken retning blir det nå?
Det viktigste for meg er å bygge opp Afghanistan.
Sammen bygger vi opp Afghanistan til å bli et fritt og velstående land, -
- fritt fra frykt og konflikt.
- Skjønner. - Ja.
Høres ut som den gamle retningen.
Nei.
Men kanskje det er du som er den nye retningen.
Ny, sterk personlighet.
Ny energi. Nytt engasjement.
Jeg ønsker deg all mulig lykke til, general.
Teamet mitt og jeg skal ut på en reise rundt i landet -
- så vi kan vurdere situasjonen for å forstå hva som kreves av oss her.
Det ville vært en ære om du vurderte å bli med på turen, -
- så prosjektet vårt kan være en felles innsats.
Å dele oppgaven vår...
Vår felles oppgave.
Takk for invitasjonen.
Det er svært sjenerøst.
Men -
- jeg har sett landet.
For å komme seg inn i hodet på Glen McMahon, -
- må man først forstå galskapen ved den moderne amerikanske krigen.
Oberstløytnant Groom. Velkommen til Kandahar.
Hyggelig. Jeg er her for å få oversikt.
Opprørsbekjempelse.
I gamle dager ble kriger utkjempet mot konvensjonelle hærer fra nasjoner.
Menn med uniform, som nazistene og sånt.
Men når man har invadert et sted man ikke burde ha invadert, -
- ender man opp med å kjempe mot vanlige folk med vanlige klær.
De kalles opprørere.
De tok til våpen fordi -
- det ville du også, om noen invaderte landet ditt.
Merkelig nok er opprør nesten umulige å beseire.
Så hvis du vil fortsette med å late som om du kan vinne, -
- har du ikke annet valg enn å overbevise landet du har invadert -
- om at du er her for å hjelpe.
Han sier at amerikanerne urinerer i gata, og de kaller oss morapulere dagen lang.
De sier "morapuler" hele tiden.
I kulturen vår blir det sett på som svært ille å pule moren sin.
Det er det i vår også.
Dette er opprørsbekjempelse. Det er en popularitetskonkurranse.
Du prøver å overbevise folket om at de har det bedre med deg enn opprørerne.
Dette er det man gjør. Man innsetter lokale myndigheter.
Man gir folket vakthold, så demokratiet kan få fotfeste.
Vi lærer dem opp, tar dem med på manøvrer.
Du trener lokale styrker, så de kan passe på selv.
De er snille. Snille ungdommer. Godhjertede. Integrerer seg.
Folket er klart til å integrere seg.
De er engasjerte i å...
- Men... - Eller du prøver det.
Jeg vet ikke helt. De er så late. Det virker som om de ikke vil være her.
De stjeler ting og tar stadig dop.
De er faen meg høye hele tida.
Beklager språkbruken.
Du gjør alt du kan for å stimulere lokaløkonomien.
Heroin er det eneste som skaper inntekt. Jeg liker ikke hvor pengene blir av, -
- men det holder folk fornøyde, så vi bruker det.
Kan de ikke dyrke noe annet?
De kan dyrke bomull. Det kan vokse her.
- Hvorfor dyrker de ikke det? - Fordi USAs Kongress -
- ikke tillater at amerikanske penger brukes på dyrkingen av en avling -
- som vil konkurrere mot amerikanske bønder på verdensmarkedet.
- Så det utelukker bomull. - Ja.
- Så vi dyrker heroin i stedet. - Ja visst.
Vi gjør en ganske god jobb.
Man bygger opp en infrastruktur. Veier, skoler, sånne ting.
Hva slags tilstedeværelse har Taliban her?
- Hvem? - Taliban.
Kort fortalt går man ut og blir venner med folket.
Og dreper opprørere samtidig, selvsagt.
Bygger opp nasjonen. Hjerter og sinn.
Hallo! Hei, alle sammen.
Jeg skal si det slik.
Vi har vært i Helmand-provinsen i fem år, -
- og på den tiden har vi bare klart å sikre oss denne basen.
Der ute, Marjah, Lashkar Gah, tilhører alt pasjtunerne, som du vet.
Dette er Taliban.
Vi vinner ingen hjerter og sinn her.
Det vet jeg ikke om vi noen gang vil. Kandahar er helt lik.
Kan jeg være helt ærlig?
Hvis jeg var deg, ville jeg kvittet meg med Helmand.
Jeg ville konsentrert meg om delene av landet -
- som i det minste har litt forståelse for oppdraget, -
- og jeg ville glemt Helmand.
Det er fortapt.
Hele denne provinsen utgjør bare fire prosent av landets innbyggere.
Strategisk sett er den ubetydelig.
Jeg ville glemt Helmand.
Men opprørsbekjempelse virker ikke egentlig.
Vi prøvde det i Vietnam. Det gikk bra.
Britene og franskmennene prøvde det med sine forfallende imperier.
Det har ikke virket.
For meg virker det åpenbart hvorfor. Du får ikke tillit ved å invadere et land.
Man kan ikke bygge opp en nasjon med makt.
Men for folk som Glen -
- er det én grunn til at opprørsbekjempelse ikke har virket.
Er du klar, sjef?
Ingen har gjort det rett.
Ja, Pete, visst faen.
- Andy? - Ja.
- Bra jobbet. - Takk.
Vi fjerner Fox News.
Det hjelper ikke at en gruppe pervoer skriker til oss.
- Ja vel. - Så -
- vi må jobbe med vurderingen.
- Jeg har skrevet den alt. - Når da?
I går kveld.
Den må utdypes litt, men den er skrevet.
Greit, hva står det?
Greg -
- jeg vil ta Helmand-provinsen.
Jeg vil ta Helmand-provinsen -
- fordi det virker som om alle tror at vi ikke kan det.
Om vi vil ha tillit, kan vi ikke godta at vi ikke kan håndtere en del av landet.
Vi skal skape sikkerhet.
Først sikrer vi oss den delen av landet som alle tror vi ikke kan kontrollere.
Greit.
Jeg kom ikke for å skjøtte krigen, og jeg kom ikke for å avslutte den.
Jeg kom for å vinne.
Jeg skal ta Helmand... så skal jeg ta Kandahar.
Hva sier dere?
Én ting til.
Siden vi skal bygge opp nasjonen... bør vi vel ha noen her -
- som faktisk er fra nasjonen vi skal bygge opp. Ikke sant?
Oppfattet.
Vi skal bygge opp og forsvare.
Ikke krenke og skremme.
Vi er her ikke for å skyte først og stille spørsmål senere.
Vi kan ikke bruke frykt og mistanke som drivkraft.
Vi er her, først og fremst -
- for å støtte sivilbefolkningen.
Og med det i bakhodet må vi unngå drap, koste hva det koste vil.
Sivile dødsfall kan ikke være et biprodukt av denne konflikten.
De må behandles som feiltrinn av stor betydning.
Dette er krigen som utkjempes her.
En komplisert krig, men likevel en krig.
La meg bestyrke det nå.
Dette er en krig.
Men det er en krig som ikke kan vinnes -
- kun av vår uangripelige militære kraft og makt.
Denne krigen vil i hovedsak bli vunnet -
- med den uangripelige kraften og makten til idealene våre.
Førti tusen?
- Jeg er redd for det. - Hva var det vi sa? Ingen flere soldater.
Ikke be om flere. Hva gjør du? Du ber om 40000 soldater til.
Dick, provinsen kan ikke sikre seg selv.
Skulle ha bedt om flere. Jeg syntes 40000 virket rimelig.
Ingenting annet enn null er rimelig.
Det er et rimelig antall. Null. Jeg trodde du forstod det.
Kommer "ingen flere soldater" -greia fra deg eller presidenten?
Presidenten, så klart. Hvorfor skulle det komme fra meg?
Bryr det meg om vi sender flere soldater dit?
Jeg vet ikke, Dick. Jeg prøver å forstå. Presidenten ga meg en jobb.
- Det er dette jeg må gjøre. - Søren også.
Jeg kommer snart med utenriksministeren.
Da finner vi ut av dette.
- Oppfattet. - Pokker også.
Pokker også.
Der har vi det.
Hva var det jeg sa? Han er i pensjonert general-modus.
Han tenker på en golfbil et sted.
Han har ikke karakteren til vanskelige ting.
Han har åpenbart feil jævla jobb!
Den er vel av?
Jeg er lei for å si dette, -
- men vi skal skjule rapporten din til etter det afghanske valget.
Med all mulig respekt, statsråd, valget er om en måned.
Ja, men som du vet, er valget her skrøpelig.
Det er svært skjørt, -
- og ingen vil ødelegge den gode flyten med et nytt amerikansk angrep.
Nei, jeg sa ingen flere soldater. Nå må vi revurdere planen.
Dick, med all mulig respekt, -
- du sa at du ikke bryr deg om jeg får flere soldater eller ikke,
- så jeg prøver å finne ut av det. - Jeg sa ikke det.
- Det tror jeg du gjorde. - Nei da.
- Jo. - Nei.
- Jo, Dick. - Uansett hvem som sa det, -
- går ikke en økning av soldater og et valg godt overens,
- så det er sånn det blir. Beklager. - Hva skal jeg gjøre i mellomtiden?
Jeg har en strategi. Jeg er klar til å utføre den.
Forslaget ser ut til å være at jeg skal stå og henge.
Med all mulig respekt...
Slutt med "all mulig respekt" -greiene. Det er jævla ubehagelig.
Jeg tror alle forstår hvorfor du er frustrert, Glen, -
- men dette valget må gå som planlagt.
Vi trenger at en samarbeidspartner sitter på makten her.
Du trenger det.
Så... vi må bare vente.
Du kan vel gjøre den SNAGPP-greia?
Få systemene dine på plass, få alle til å snakke sammen.
Tiden kommer til å fly. Gjør alle opprømt.
Du er den beste i bransjen til sånt.
Vi har jobbet i høy operasjonsfart.
Den siste uken har vi utført seks luftangrep -
- i områder vi før ikke hadde tilgang til.
Vi er også i de endelige fasene av koordinasjon med RC Sør -
- for å etablere en operasjonskontroll på sømmen langs provinsgrensen.
AFGHANISTAN ETTER ÅTTE ÅR HVA ER MCMAHONS PLAN?
Har du kjøpt Lexus?
Nei, vi kjøpte Prius. Hun kjøpte en ny Prius.
Kult.
Kona mi også. Begge har en. Vi elsker den.
Min første bil var en Taurus. Faren min ga meg den.
Hva har du?
Hvor skal dere?
Til patruljebasen vår. Sasquatch.
Hvor kommer dere fra?
Hvor er vi fra, eller hvor har vi vært?
Hvor har dere vært?
Italia, på hvile.
Hvile i Italia.
- Ja. - Vel...
Givakt på dekk!
Hvorfor ser dere så triste ut? Dere var i Italia.
Dere spiste sikkert fantastisk mat og så noen gamle ting.
Dere ble sikkert skikkelig fulle og traff noen vakre damer.
Hvordan er det der?
Hvor da?
Sasquatch.
Det er ikke bra. Eller, samme det. Det er greit.
Det er et jævla høl.
Vi får se hvor vi lander.
Når kommer flyet?
- Om cirka 20 minutter. - Avlys det.
- Hvorfor det? - Jeg skal til Sasquatch med disse guttene.
De skal til en ugjestmild del av verden.
Jeg er en pokkers kommandosoldat.
De guttene trenger meg.
Jeg har brukt omtrent en uke -
- på å snakke med folk jeg ville kalt mellomledere.
Men dere gjør drittarbeidet.
Etter all pratingen -
- er dere der det faktisk skjer.
Jeg ville gått så langt som å si at dere er det eneste som betyr noe.
Hvis det ikke skjer her, skjer det ikke.
- Ja? - Hvis hva ikke skjer?
Det.
Greit, takk.
Vet noen her hva "det" er?
Noen?
Noen som helst?
Å sikre området.
Å beskytte folket fra fienden, så de kan fortsette å bygge livet sitt.
Greit. Takk, sersjant.
Men jeg ser ikke forskjellen på folket og fienden.
Alle er like.
Jeg tror nok det er samme folk.
Jeg forstår at det er vanskelig, men sånn er jobben.
Jeg har enda et spørsmål.
Jeg hører at man kan få medalje for modig selvbeherskelse.
- Stemmer det? - Tapper selvbeherskelse.
Og det stemmer.
Jeg vil ikke være frekk, -
- men jeg skjønner faen meg ikke hva det betyr.
Det betyr at av og til når du må takle et opprør, -
- vet du ikke helt hvem som er fienden.
Du havner i situasjoner der, når du er redd og sånt, -
- må ta en avgjørelse.
For som sersjant Ortega påpekte, -
- er oppdraget ditt å beskytte folket, ikke å drepe dem.
Vi kan ikke hjelpe og drepe samtidig.
Det er ikke mulig. Forstår du?
Ikke egentlig.
Hva er det du sliter med?
For meg virker det som om vi er her ute med våpen og sånt -
- og prøver å overbevise folkene her om at vi egentlig er snille.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal gjøre det når halvparten av dem -
- eller en tredjedel eller en tiendedel faen meg prøver å drepe meg.
For jeg er marinesoldat. For vi er marinesoldater.
Det virker som om de deler ut medaljer for å modig unngå å være marinesoldat.
Jeg er forvirret.
Da må du bare slutte å være forvirret.
VALGLOKALE
Dagen da det afghanske valget fant sted, noe Glen tålmodig hadde ventet på, -
- ble Badi Bassim med på teamet hans.
Cory ville ikke si hvor han hadde funnet ham.
Jeg gjør jobben din!
Han sa han fant ham i telefonboka.
Legg ned bagen.
Jeg antar at det var en spøk.
Jeg heter kaptein Badi Bassim. Jeg skal jobbe med general McMahon.
- Hvem? - McMahon.
- McMahon? - Ja.
Hvorfor har du ikke på deg uniform?
Uniformen er i bagen.
Det er for farlig for meg å ha den på mens jeg går hit hjemmefra.
Åpne den.
Åpne bagen.
Uniformen min.
- Hvorfor går du hit? - Hvorfor jeg jobber her?
Går! Går hit!
Går.
Jeg liker å gå.
Badi! Kom inn.
Alle sammen, dette er min nye adjutant, Badi Bassim.
Han er soldat og akademiker.
Dette er det nye Afghanistans ansikt.
Du kjenner Greg. Det er Cory. Du kjenner Cory. Pete Duckman.
Og vi har folk her fra Spania og Italia og...
- ...sånne steder. - Greit.
- Har du stemt? - Jeg ville melde meg her først.
Har du ikke stemt? Det kan du gjøre her.
- Vi har en valgurne rett rundt hjørnet. - Greit.
- Valgdag. Det er spennende. - Ja.
STEM HER
Dette er viktig, Badi.
Den lange køen, den treige subbingen, det er den treige subbingen mot frihet.
Stegene er små, men de er viktige...
Det er som månelandingen.
Lite steg, stort sprang.
Kjenner du til månelandingen?
- Ja. - Det er som den pokkers månelandingen.
Jeg er enig. Det er viktig.
- Ja. - Ja.
- Hva? - Vi skal ha enda et valg.
Vi kan ikke ignorere anklager om fusk. De kommer fra overalt, -
- og alt tyder på en latterlig Karzai-seier.
Hele greia stinker av idioti.
Ja.
Jo da, det blir uregelmessigheter nå og da.
Men et resultat er vel det beste utfallet?
Valgstedet, det der du er -
- 367 registrerte stemmegivere, 1200 stemmer talt.
Det er en spøk. Det blir omvalg.
Si det du sa til dem!
- Om hva? - Om valget.
Valgkonseptet her til lands.
Jeg sa bare at folk ikke helt forstår seg på valg.
De ser at presidenten lever, så alt er i orden.
- Så hva er problemet? Hvorfor valg? - Ja.
Dere holder valg uansett, og folk stemmer slik lederne ber dem.
Ja.
De vil ikke bli halshugget.
Ser du hva jeg mener?
Takk... for det.
Beklager. Vi skal ha omvalg.
Herre...
Det hvite hus holder rapporten min skjult til etter valget.
Jeg kan ikke gjøre noe før presidenten godkjenner anbefalingene mine.
Og nå sier dere at det ikke vil skje før etter enda et pokkers valg?
Du trenger en skikkelig partner, Glen. Det er ikke Karzai.
Dere må forstå at det vi prøver å gjøre, er som å oppdra et barn.
Og et barn trenger to foreldre.
To foreldre som er veldig glade i det og i hverandre.
Det er det det trenger, mer enn noe annet.
Så kona di, Mrs. Karzai...
Jeg antar at du er pappaen i dette metaforiske forholdet.
Vi mistenker at kona di, Karzai, kanskje er dopavhengig.
Han ble kvitt sin største motstander ved å spre fæle rykter om homofili, -
- og vi er ganske sikre på at broren hans er kriminell krigsherre.
Kom igjen, Pat!
Du rir en kjepphest.
Du liker ham bare ikke. Og alvorlig talt...
Jeg vil vite hvordan Washington er annerledes.
Seriøst! Si det!
Nemlig.
Det kan dere ikke.
På side 74 av Ett bein av gangen, akkurat som alle andre -
- skrev Glen, sitat:
"En god leder følger et regelverk.
En stor leder vet når det må brytes."
Morn.
Morn, alle sammen.
- Morn. - Morn.
Morn, gutter.
- Morn. - Sjef.
Matt. Du er tidlig oppe.
Vi har et problem.
Noen lekket rapporten din. Washington Post har en kopi.
Nei.
- Noen ga den til Bob Woodward. - Woodward? Nei.
Herregud. Har du funnet kilden?
Kilden?
Fryktelige nyheter. Hører du? Noen har lekket vurderingen.
- Fryktelig. - Sjokkerende.
- Sjokkerende.
- Fryktelig. - Sjokkerende.
Jeg tror ikke det har noe å si hvem som lekket vurderingen.
Spørsmålet er hva vi skal gjøre. Jeg vil ta intervjuet på 60 Minutes.
Som senior PR-offiser må jeg fraråde det på det sterkeste.
Det ville vært dumdristig.
Jeg tror ikke det er riktig tid å oppvarte media.
Det kommer inn anklager
- om at du lekket rapporten. - Jeg godtar lekkasjen.
Det virker ikke som jeg får noe støtte. Skjønner du?
Vi har en president som tilsynelatende ikke vet -
- at USA er i krig, og at han er øverstbefalende i den krigen.
- Jeg trenger støtte. - Du trenger fortgang.
Nettopp. Skaff fortgang til meg.
Det kan jeg ta meg av.
Beklager. Ikke for å være frekk, Simon, men hvordan?
Jeg skal stilne denne situasjonen.
Igjen, beklager, jeg vil ikke krangle.
Og beklager at jeg snakker for deg.
Men generalen ansatte meg ikke for å stilne ting, greit?
Du er så flink til jobben din, -
- men den jobben er i bunn og grunn å skrive pressemeldinger.
Her er greia med pressemeldinger.
Ingen leser dem.
De er kjedelige og bare drittprat. Og alle vet at det er drittprat.
Motsi meg gjerne, men du ansatte meg for å lage leven.
Den rette typen leven. Vårt... leven.
Pete.
- Sjef. - Flytt de kjøretøyene.
Jeg vil sørge for at M-ATV-ene er synlige.
- Oppfattet. - De skjuler dem helt.
- Denne? - Begge to.
Bare få dem vekk. Få dem vekk!
Hei. Hvordan går det? Bra?
- Flott. - Bra. Greit.
- Tror vi nærmer oss. - Spennende.
Jeg vil ikke avbryte.
Jeg vet at du har egne spørsmål du vil stille der inne.
Du vil kanskje spørre generalen -
- hvor mye tid han har hatt med presidenten siden han tok imot stillingen.
Greit.
Hvis du slipper opp for ting å snakke om.
Bare hyggelig.
Ja, lekkasjen var uheldig. Det kan jeg ikke nekte for.
Det er uheldig.
Man vil alltid helst tenke over sånt -
- med behersket ro på passende, rolige steder.
Men denne krigen er vanskelig. Krig er vanskelig.
Og presidenten har noen vanskelige valg han må ta.
Hvor mange ganger har du snakket med presidenten?
Siden jeg kom hit som lederen av ISAF?
Ja.
Jeg har snakket med presidenten én gang. Via videokonferanse.
Du har snakket med presidenten én gang på hvor mange dager? Sytti?
Ja.
Du leder USAs styrker i Afghanistan -
- og har pratet med presidenten én gang?
- Ja. - Hvorfor det?
Jeg vet ikke.
Han har det vel... veldig travelt.
Sikkert.
Hva i helvete feiler det deg, Glen?
Det ene øyeblikk må vi hanskes med denne såkalte lekkasjen, så er du på TV -
- og tvinger presidenten inn i et tafatt hjørne.
Jeg tror du har gjort det til et oppdrag å rævkjøre meg.
Dick, jeg svarte på spørsmålene jeg fikk.
- Jeg syntes det var realt. - Det er ikke problemet.
Hva i helvete gjorde du på TV?
Hvorfor ser jeg deg på TV?
Nå må vi fikse dette.
Vi må finne en måte å fjerne dette fra ilden.
Du har faen meg startet et bål! Skjønner du?
- Skjønner. - Her skal vi begynne.
Ring Bob Gates...
Vent, Dick. Du faller ut. Hører du meg?
Jeg hører deg. Og slutt å kalle meg Dick!
Helvete. Det er noe galt. Jeg hører ikke et ord.
La meg... la meg prøve dette.
- Hører du meg nå? - Ja.
Det er noe galt. Vent litt, Dick.
- Herregud. - Andy, kom deg inn hit!
- Ja. - Har et problem.
Jeg hører ikke. Han hører meg, men jeg hører ikke ham.
- Hører du oss nå? - Jeg hører dere.
- Hva med nå, Mr. Dick? - Ja, jeg hører dere!
Beklager.
- Beklager, Dick. - Jøssenavn!
Jeg hører ikke et ord.
Andy må jobbe med dette med det samme!
- Ja. - Dette er pokker meg uakseptabelt.
- Nei, vi må snakke sammen. - Vi snakkes senere, Dick.
Vi må avslutte dette.
Godt jobbet.
- Takk. - Godt jobbet.
Mine damer og herrer, USAs president.
Takk.
I kveld vil jeg snakke om innsatsen vår i Afghanistan.
Det er en ære for meg å gjøre det på West Point, -
- der så mange menn og kvinner har gjort seg klare til å kjempe for sikkerheten vår -
- og representere det beste ved landet vårt.
Som deres øverstbefalende skylder jeg dere et oppdrag som er definert...
- Ja, det gjør du. - ...og verdig tjenesten deres.
Det var derfor jeg insisterte på en inngående gjennomgang av strategien vår.
Som øverstbefalende har jeg avgjort at det er avgjørende for nasjonen -
- å sende ytterligere 30000 amerikanske soldater til Afghanistan.
Etter 18 måneder skal soldatene våre begynne å komme hjem.
Dette er ikke en avgjørelse jeg tar lett på.
Vi har vært i krig i åtte år. Det har kostet mye, både liv og ressurser.
Debatten om Irak og terrorisme -
- har slått hull på samholdet vårt og vår nasjonale sikkerhet.
Etter å ha opplevd den verste finanskrisen siden Depresjonen, -
- er det amerikanske folk opptatt av -
- å gjenoppbygge økonomien og skape arbeid til folk her hjemme.
Du får soldatene dine.
Kompisen vår her kunngjorde -
- for hele Afghanistan at vi skal til å forlate det!
Det er som å be skurkene vente i 18 måneder, -
- så forsvinner vi.
Og med det fortalte han et auditorium fullt av unge, amerikanske soldater -
- at krigen de har kjempet i de siste åtte årene, -
- bare har vært bortkastet tid.
Det var faen meg en idiotisk tale!
Takk, Greg.
Dere hørte ham.
Han gir oss ikke alle 40000. De gir oss 30.
Jeg snakket med forsvarsministeren. Vi må få resten fra samarbeidspartnerne.
Ser ut til at vi skal til Europa, gutter. Så pakk...
Jeg vet da ikke! Det de har på seg i Europa.
Speedoer og sånn dritt! Willy.
Verdensscenen.
For meg virket det alltid rart at en mann kan gå fra å se på et kart over, -
- jeg vet ikke, Helmand-provinsen, for eksempel, -
- til å befinne seg i Europa og prøve å overbevise venner og allierte -
- om at den gale drømmen hans er deres gale drøm også.
- Bonjour, general. - Takk.
Hallo.
I morgen ettermiddag har du presentasjonen for L'École militaire.
I morgen middag med forsvarsministeren.
Det er forresten en gallamiddag.
Jeg gir bare beskjed så du kan forberede deg. Den er stor.
Møter neste dag. Kvelden har vi fri.
- Og så til Berlin. - Ja.
Nå skjer det. Obama er i København i kveld.
De spør om du har tid til å møtes på Air Force One i morgen tidlig.
Presidenten vil møtes personlig.
Nå vil han møtes. Jævla kødd.
Kan du det, sjef?
Vi kan fly til København kl. 06.00.
Presidenten er på rullebanen kl. 08.30.
Du har ansvaret for timeplanen min. Du må si om jeg kan.
Vi kan få deg til Paris tidlig på ettermiddagen, -
- alt ettersom hvor mye tid du trenger. Jeg kan flytte møtene dine.
Ser du det der ute? Det kaller jeg skumringen.
Det er faen meg slutten på arbeidsdagen.
Sjef, er det greit?
Jo da. Vi er ikke på basen. Dere har fortjent det.
Har du sagt hallo til kona di? Hun sjekket inn i dag tidlig.
Hun venter på deg på rommet ditt.
Helvete. Det burde jeg gjøre.
Hvilket rom er mitt?
- 517. - Hva?
- Fem-sju-én. - Fem-én-sju.
- Stopp. Snakk. - Fem-én-sju.
Fem-én-sju.
- Hei, sjef. - Hei, Willy.
- Hei. Hei, vennen. - Hei.
Hei.
Beklager, jeg ble forsinket.
Presidenten vil treffe meg i morgen, -
- og jeg har prøvd å avgjøre om vi kan innpasse oss etter ønsket hans.
Jeg skal la dere være alene. Jeg er i naborommet.
Takk, Willy.
Vi er i Paris.
Ja... Forhåpentligvis får vi se noen severdigheter.
Jeg skal få Cory til å lage tid til det.
- Ja. - Greit.
- Gjør det du må. Jeg er her for deg. - Å ja?
- Hvordan går det med Tim? - Bra.
- Han hilser. - Greit.
Han har ny kjæreste nå.
Ja, jeg liker henne.
Faren hennes er ILE-instruktør på Leavenworth.
Hun er hyggelig. Du kommer til å like henne.
Jeg synes det er flott at du får treffe presidenten.
Du gleder deg sikkert.
Hei, Glen.
Håper det går bra at jeg blir med.
Jeg må treffe presidenten. De sa at du skulle dit.
Ikke noe problem, Pat. Mitt fly er ditt fly.
- Slå deg løs. - Takk, Glen.
Alt ettersom hvor lenge møtet ditt varer, -
- kan vi få deg tilbake til Paris til kl. 14.00, så rett til École militaire.
Uniformen min blir skrukkete etter disse flyturene. Jeg må dusje.
Jeg tillater fire timer med presidenten.
Hvis det blir mindre, kan vi dra til hotellet.
Jeg planlegger for muligheten at vi får lite tid.
- Kan vi utsette École militaire? - Nei.
Vi skal på gallamiddagen etter. Vi har ikke tid.
Bruk arbeidsuniformen i ettermiddag. Generalen rett fra slagmarken.
Ingen grunn til å dusje rett etter kamp.
- Bra. - Ja.
Jeg liker det.
Sørg for at Willy har arbeidsuniformen min.
Samtaleemner til presidenten.
Står til, Glen?
Denne er jævlig, ikke sant?
Ikke noe i krig er lett, Pat.
Ja visst.
Men jeg antar at du innerst inne trivdes best i Irak.
En soldat som leder soldater.
Soldater over deg, soldater under deg. En fin soldatboble.
Med orden. Ikke sant? For det må man ha.
Krig er kaos, så hæren må være det motsatte av kaos.
Nå er du i den virkelige verden og må håndtere ufornuftige sivile.
Mangel på fornuft er en luksus jeg ikke har råd til.
Liv står på spill.
- Selvsagt. - Ja.
Absolutt.
Og du kan ikke leve i boblen for alltid.
Du må stige i tråd med talentet ditt.
Hva vil du, Pat?
Hvordan tror du dette slutter?
Enkelt. Enten vinner vi eller så taper vi.
Jeg vet ikke helt.
Tror jeg må kalle det drittprat.
Vi fikk alle seirene våre det første halvåret.
Siden har vi bare rotet det til. Det er alt.
Du er ikke her for å vinne.
Du er her for å rydde opp.
Du får de 40000 soldatene dine.
Få dem inn dit. Ordne PowerPoint-presentasjonen din.
Flytt litt på nålen.
Vis at grafene peker i riktig retning.
Det er alt du må gjøre.
Det er slik du får det beste utfallet for deg... uansett.
Noen pene grafer.
Eller penere enn de forrige grafene.
Enten det eller få sparken.
Så kan du si "det var det jeg sa" når det går til helvete -
- eller mislykkes eller... uansett hvordan det slutter.
Det blir ingen parade etter dette.
Godt å snakke sammen.
Alle sammen. Står til?
Morn. Ja, godt å se deg igjen.
- Godt å se deg. Fint slips. - Takk.
Står til?
- Morn. Hyggelig. - Pass på deg selv.
- Godt å se deg. - Ses snart.
- President. - Flott å se deg, general.
Beklager, vi ligger etter skjema.
Jeg så frem til å møte deg personlig, men jeg må fly.
Så... greit.
Smil for kameraene.
Greit.
Pass på deg selv.
- Pat. Nå stikker vi. - Ja vel.
Vi snakkes snart. Greit?
Man kan hevde at hovedgrunnen til at enkelte generaler liker krig -
- er at det bare er i krig at de føler seg relevante.
Det er bare i krig at de føler seg nærme maktens kjerne.
Bare i krig føler de den varme gløden fra oppmerksomheten fra andre.
God kveld.
Oppmerksomhet fra folk som meg.
Vet du hva? Dere er begge vakre.
Virkelig.
Før du blir dratt ut i kaoset, vil jeg presentere Sean Cullen.
Fra Rolling Stone. Han skriver artikkelen om deg.
Han skal bli med i noen dager.
Takk for at jeg får bli med. Det er en ære.
- Rolling Stone? - Ja.
Bare få meg på forsiden.
Det blir enten du eller Lady Gaga.
Legg meg i et hjerteformet badekar med henne. Roseblad.
- Jeg deler gjerne. - Glen, slutt å tulle.
Jeg mener alvor. Få meg på omslaget.
Her er vi. Det er sjefen. Det er fru sjef.
Der er jeg. Der er du.
Hvor er jeg?
Du sitter vel ved et annet bord. Let videre.
Mener du alvor?
- Unnskyld. - Ja?
Unnskyld, jeg tror du sitter på plassen min.
Hei sann. Beklager. Hyggelig å møte deg.
Kjære.
Takk. Hei.
General. Tom Howard.
Jeg er USAs forsvarsattaché her i Paris.
Hyggelig. Dette er kona mi.
Hyggelig. Liker du Paris?
Ja, veldig. Det er fint.
Ikke sant? Har dere vært på noen av museene?
- Louvre? - Vi får det nok for travelt.
Men jeg har gått rundt mens Glen har vært på møter, og -
- jøss, det er... nydelig.
Jeg syntes det gikk bra på École militaire.
Jeg fikk ikke hilst på deg der.
Men det var noen interessante folk der i dag.
Jeg kan gjerne fortelle deg hvem alle er hvis du får litt tid...
- Takk for det. Timeplanen er ganske full. - Så klart. Det forstår jeg.
Jeg kan presentere deg for noen her i kveld.
Nei, jeg tror teamet mitt og jeg har oversikt over hvem alle er. Takk.
Cory, hvor er Badi?
Vet ikke. Han var her tidligere. Han skulle sitte ved siden av dere.
Jeg syntes det var best om du og jeg benyttet muligheten til å snakke, så -
- jeg skiftet plass med kollegaen din. Du har lite tid til overs.
Hva sa du at du het?
Tom Howard.
Hva tror du denne middagen er for, Tom Howard?
Den er for å gjøre ære på deg, general.
Feil. Den er for Afghanistan.
Vi er her i kveld fordi vi er i krig i Afghanistan.
Du var pokker meg frekk nok til å fjerne den eneste afghaneren her -
- fra bordet mitt?
- Beklager. - Her skal du høre.
Gå og sett deg der den jævla ræva di skulle være plassert, -
- og si til Badi at han skal pelle seg hit igjen!
Hvordan høres det ut, Tom Howard?
Beklager.
Beklager språkbruken.
- Alt er i orden. - Sjef?
Jeg er ganske sikker på at den afghanske ambassadøren her er fra Afghanistan.
General.
- Sir. - Flott.
Jeg vil ikke at middagen skal være pinlig for deg, general, -
- så jeg skal si med det samme at vi har til hensikt å gi deg -
- så mange soldater som du ba om.
Tyskerne blir ikke like enkle.
Jeg tror de føler for å trekke seg.
Og jeg bør tilføye at jeg ikke vil du skal tro at Frankrike er enkelt.
Dette må være siste stikk, ikke sant? Vi kan ikke bli i Afghanistan for alltid.
Nei, det kan vi ikke.
Derfor skal jeg vinne.
Takk.
Det var rart.
Ville du vært interessert i å skrive en biografi? Eller...
Jo da. Noe jeg er helt åpen for...
Det er sånt et fascinerende emne. Boka kunne nesten skrive seg selv.
Vi har kanskje et problem med å komme til Berlin i morgen.
Vulkanen på Island... Alle flygninger er kansellerte på grunn av askeskyen.
Vi har et fly.
Skyen er enorm. Ingenting får ta av. Flytrafikken er strandet.
Vi har fri i kveld, ikke sant?
Hva er planen? Si at vi skal drikke, for faen.
Det er min og Jeanies perlebryllupsdag, så -
- jeg skal ta henne med på middag.
Bare dere to?
Ja.
- Det er ikke så viktig. Jeg har kost meg. - Bra.
Vi kommer tilbake igjen når alt er normalt.
Ja visst.
Vi er sammen.
- Ja. - Dette er så spesielt.
Her om dagen regnet jeg på...
Jeg fant ut at vi har vært sammen mindre enn 30 dager i året -
- de siste åtte årene.
Og... jeg syntes det var interessant, -
- måten ting skjer på.
Hvis det ikke hadde blitt krig -
- uten 11. September, -
- hvis vi ikke hadde blitt angrepet og gått til krig, -
- hadde jeg sikkert grillet noe i hagen vår nå.
Men 11. September skjedde.
Ja. Jeg vet det, og jeg er... Jeg er lei for det.
- Ville ikke gi deg skyldfølelse. - Hvorfor tenker du på det?
Jeg gjør ikke det. Jeg lover.
Jo. Du regner ut dagene.
En dag satte du deg ned med en kalender og regnet ut dagene.
Ja. Men jeg gjorde det bare fordi jeg er så stolt av deg.
Jeg er stolt av meg selv også. Skjønner?
Ja, jeg er stolt av meg selv også.
Skjønner du?
Vennen.
Nei, vennen, se på meg.
Alt kommer til å ordne seg.
Jeg vet det.
Ja, alt... Alt...
Alt er i orden.
Ja.
Obama er ikke en leder.
Han er en taler.
Han fikk med seg hele verden med: "Ja, det kan vi."
Han mente egentlig: "Nei, det kan vi ikke."
Ikke Irak.
Han sier klart fra om at Afghanistan ikke går.
Gitmo går heller ikke.
Hvor skal vi ellers plassere jævlene?
Han er en flott taler. Der.
Han overbeviste oss om en selvmotsigelse.
Ja, vi kan ikke gjøre ting.
Ikke sant? Er det en selvmotsigelse?
Nei, men jeg vet hva du mener.
Se hvem det er!
Hei.
- Hei! - Hei, fru sjef.
Sjefen og fru sjef, der nede.
- Du, drikk! - Nei.
- Du, drikk! - Bånnski.
Jeg vil bare gjenta at dette er et privilegium.
Du er sikkert veldig stolt.
- Du er sikkert veldig stolt av ham. - Ja.
- Her, ja! - Ja visst!
Heia Pete!
Kom igjen! Navnet ditt står på denne.
Jeg har alltid elsket denne jævelen!
- Vi skal ikke til Berlin i morgen. - Hva?
- Skal ikke til Berlin i morgen. - Hva?
De gir oss ikke lov til å fly til Berlin.
USA! Alle sammen!
USA! USA!
For noe dritt. Det er bare én telefonsamtale.
"Hallo, de lar oss ikke fly. Kan du fikse det?"
"Å nei, monsieur. Stor vulkan. Ingen avgang."
"Vi snakker om general McMahon."
"General Glen McMahon.
Det visste jeg ikke. Hvorfor sa du ikke det? Selvsagt kan dere ta av."
- Hvor vanskelig er det? - Jeg har ringt rundt.
Vi er faen meg det amerikanske militæret. Vi oppfant omtrent alt!
Nå sier en jævel i Brüssel at vi ikke kan fly -
- på grunn av en vulkan på Grønland. Hva skal vi liksom gjøre?
Sitte her og vente på at utbruddet stopper?
Jeg har ikke vært i denne stillingen før.
Hør på meg. Jeg har kanskje løst problemet vårt.
Jeg vet ikke hvorfor de var så avslappet foran meg.
Eller hvorfor Glen lot dem slappe av.
Jeg kan bare klandre overmot.
De trodde de var verdens viktigste folk... med de viktigste jobbene.
Kanskje de antok at jeg syntes de var like utrolige som de gjorde.
Hva skriver du?
Du skriver alltid. Jeg liker det ikke.
Kanskje de trodde de kunne gjøre det de ville.
Jeg er skribent.
Jeg skriver.
Det er best at jeg liker det du skriver.
La oss anta at det er ti opprørere.
TØM - HOLD - BYGG
Vi kan si at dere dreper to av dem.
Hvor mange opprørere har dere igjen?
Man ville så klart sagt åtte.
Åtte. Ikke sant?
Ikke sant?
Feil!
I dette tilfellet er ti minus to lik 20.
Vi kan si at de to opprørerne du akkurat drepte -
- begge har seks venner eller brødre eller noe sånt, -
- og de er på randen av å bli med i opprøret.
De vurderer denne opprørsgreia.
"Ser interessant ut. Men passer ikke for meg, av en eller annen grunn."
Men... Så dreper du vennen deres.
Nå har du fått dem til å bestemme seg.
OPPRØRSBEKJEMPELSE
De vurderende vennene er nå fullverdige medlemmer av fienden.
Så med opprørsbekjempelsens matematikk blir ti minus to -
- til 20.
Ja?
General, USA invaderte Afghanistan -
- på grunn av al-Qaida-angrepene 11. September.
- Det stemmer vel? - Ja.
Du har snakket til oss i 45 minutter...
Hvor er... Takk.
Takk.
Du har snakket til oss i 45 minutter, -
- men du har bare nevnt al-Qaida én gang.
Deres egen visepresident har bedt om -
- en mye mindre og enklere tilnærming til antiterrorisme -
- for å sette ut av spill anslaget på -
- litt over 100 al-Qaida-soldater som fortsatt er igjen i Afghanistan, -
- for å rette fokus tilbake på det som utløste krigen.
Analysen din av opprøret der -
- antyder at det ikke finnes et monolittisk Taliban.
Dere er spredd over hele landet.
Dere kjemper i 1000 ulike kamper med lokalbefolkningen, -
- og deres grunnleggende ideologiske overbevisning -
- er at de ikke vil ha utenlandske soldater i landsbyen sin.
Og det må du forstå at er en krig du aldri vil vinne, general.
Med all mulig respekt.
Jeg må si meg uenig.
Jeg tror virkelig, etter å ha reist overalt i landet -
- og snakket med så mange mennesker fra ulike samfunnslag -
- at disse folkene vil ha det samme som oss.
Frihet, sikkerhet, stabilitet, jobber.
Vi har fremgang. Skikkelige fremskritt. Men vi har fortsatt utfordringer.
Jeg skjønner det, general.
Og la meg helt oppriktig si -
- at jeg ikke betviler at du har gode intensjoner.
Jeg har hørt på deg her i morges, og...
Jeg tror du er en god mann.
Det gjør jeg.
Men jeg har tvil om -
- troen du har på evnen til å gjennomføre det du beskriver.
Jeg har tvil om dine idealers makt.
Det jeg prøver å si, og jeg må unnskylde om det høres frekt ut, -
- men jeg har mine tvil om selvfølelsen din.
Nei da, det er... i orden.
Jeg er glad for kommentarene dine.
Virkelig.
Men jeg har en jobb å gjøre.
Det forstår jeg. Jeg har også en jobb å gjøre.
Og jeg prøver å gjøre den.
Som representant for det tyske folk -
- er det min jobb å sørge for at de personlige ambisjonene -
- til dem som tjener det folket, holdes på plass.
Du har viet hele livet ditt til å krige.
Og denne situasjonen i Afghanistan er, for deg, -
- høydepunktet i alle dine år med trening og ambisjon.
- Dette er en stor stund i livet ditt. - Tja...
Det er derfor forståelig at du har -
- en fetisj for gjennomføring for å gjøre stunden din praktfull.
Men det er min jobb å sørge for at din personlige ambisjon -
- ikke er helt villfaren -
- og ikke medfører en uakseptabel pris for alle andre.
- Vennen, går det bra? - Ja.
Ikke steng av.
Det er vår siste dag sammen.
Vær her med meg.
Ett øyeblikk. Takk.
Jeg fikk en e-post fra Gates. Gode og dårlige nyheter.
Snakket med den tyske forsvarsministeren. Vi får soldatene våre.
Det viser seg at den sprø megga... kvinnen, bare var en sørgelig stemme -
- fortapt i villmarken.
Den dårlige nyheten er at soldatene ikke kan forlate basen.
Hva nå det skal bety.
Men de gir oss det vi vil ha. Så jobben her er vel gjort.
Sjef?
Jeg pleide å tro at menn ble gråhåret fordi de hadde stressende jobber -
- med stressende avgjørelser.
Nå tror jeg at det skjer når menn føler det i sjela -
- at de store stundene i livene deres kanskje ikke blir så store som de håpet.
Når den virkelige verden kommer kravlende inn.
Forskjellen på troende som Glen og alle andre er -
- evnen deres til å stenge den virkelige verden ute.
Enkelte kaller dette galskap.
Velkommen til operasjon Moshtarak.
Vi skal ta Helmand-provinsen.
Moshtarak blir den største operasjonen siden denne krigen brøt ut.
Så det er unødvendig å si at den er viktig.
Hele provinsen har vært en torn i øyet på oss siden første dag.
Så dette blir en avgjørende prøve på besluttsomheten vår.
Og den begynner her i Marjah.
Om vi setter grupper her og her i kveld, kan vi ordne blokkeringsstillinger -
- og forhåpentligvis skape nok rom til marinejegerne.
Værmeldingen tyder på i kveld. Ellers må vi vente en uke til.
Jeg vil at Karzai skal si ja. Få ham på telefonen.
Oppfattet.
Hvorfor disse stedene?
Etterretningen sier at det er der det fortsatt er bevegelse.
Vi antar at alle som ikke er skurker, enten har dratt videre eller gått i skjul.
Vi har sagt klart fra at de må gjøre det.
- Jeg har et spørsmål. - Bare spør.
Jeg vet det er Marjah, men jeg forstår ikke helt -
- hvorfor du sender soldater til Nawzad og Musa Qala.
Det er ingenting der.
Jeg forstår ikke hva du vil kontrollere.
Bortsett fra ingenting.
Ser du dette kartet, Frank?
Dette.
Dette er rotet jeg må rydde opp i.
Jeg har vært hyggelig nok til å planlegge denne operasjonen -
- så det ikke ser ut som vi er her for å ordne det dere ikke klarte.
Men det er det som foregår.
Så, Frank -
- selv om jeg setter pris på innspillet...
Det er det.
Jeg vil ikke at du skal tro det ikke er det.
...ville jeg også satt pris på om du kunne tatt et stort steg bakover -
- og la meg få denne dritten gjort.
Greit?
- Hva? - Får ikke tak i ham. Han er forkjølet.
- Sa du hva det gjaldt? - Ikke akkurat.
- Jeg sa det var viktig. - Herregud.
- Slå nummeret igjen. Jeg snakker. - Ok.
Jeg gir deg klarsignal så snart jeg får det.
- Ja. - General McMahon er på linjen.
Hallo, hvem snakker jeg med? Dette er general McMahon.
Jeg må snakke med president Karzai med det samme.
Jeg forstår det, men vi må snakke sammen. Er han våken?
Bra. Gi ham telefonen. Sett over samtalen.
Har han ikke det? Hva slags verdensleder har ikke telefon på soverommet?
Har han mobil?
- Har du prøvd den? - Telefonsvarer.
Hva?
Si at han skal skru den på. Vær så snill!
Dette er... Jeg kan ikke...
Faen heller! Jeg kommer bort.
Dette er meg som gjør det nå. Jeg ordner en avtale.
Ja?
- General, kom inn. - President.
Sett deg.
Vær så god, sitt.
- Hvordan går det? - Bra.
- Jeg har prøvd å ta kontakt. - Ja, beklager. Jeg føler meg dårlig.
Jeg skjønner.
Sa de ikke at det hastet?
Du vet hvordan det er øverst på fjellet, general.
Alt haster hele tiden.
Alt er viktig. Ingenting er det.
Det er ingenting som ikke kan vente til solen står opp.
Dette er viktig.
Vi vil starte operasjon Moshtarak i kveld. Jeg trenger offisiell tillatelse fra deg.
- Jaså? - Ja.
- Hvorfor? - Det er ditt oppdrag.
- Er det? - Ja.
Ingen har bedt meg om å godkjenne et oppdrag før.
Det må forandre seg. Oppdraget trenger din tillatelse.
For å få tillit i Helmand-provinsen, må dette bli sett på som din innsats.
Jeg vil ikke være frekk, president, -
- men det er avgjørende at du begynner å opptre som leder her.
Vi vinner ikke dette alene.
Uten at du deltar, -
- blir tilstedeværelsen vår her aldri mer enn en utenlandsk okkupasjonsmakt.
Dette er din krig. For ditt land. Ditt folk.
Jeg beklager igjen... men du må oppføre deg som en leder.
Men jeg oppfører meg som en leder.
Jeg er utilgjengelig.
Jeg er like utilgjengelig for deg som din egen president.
Du har min tillatelse, general.
Vi vet begge at jeg egentlig aldri hadde rett til å gi den. Men -
- jeg takker for at du inviterte meg til å delta i spillet.
Og lykke til.
Jeg håper du lykkes.
Lykke til i kveld, Glen.
Hvem fortalte deg om i kveld?
Jeg mener bare -
- at samme hva du gjør i kveld, lykke til med det.
Dra til helvete, Pat.
Glen? Glen.
Hva er det?
Jeg vil be om unnskyldning.
Du vet at jeg sa at det ikke ble noen parade etter dette?
Jeg tok feil. Jeg var munnrapp.
Jeg syntes det var en fyndig måte å avslutte samtalen på.
Det blir tusenvis av parader.
Tusenvis, over hele USA.
Men ingen av dem vil bli holdt for deg.
Det var også fyndig, men det er sant.
Dra til helvete!
Oppfattet.
Hva gjaldt det der?
Ingenting. Vi drar til Kandahar. Vi har en kamp å vinne.
Hør etter.
Dette blir vanskelig.
Jeg skal ikke prøve å skjule det.
Det blir vanskelig.
Dette blir det vanskeligste oppdraget dere noen gang vil oppleve.
Dette er avgjørende.
Marjah er sentrum for Taliban.
Det kommer til å være eksplosiver overalt.
Vi kommer til å møte deres beste.
Og de kommer til å være forberedte.
De vet at vi kommer, mine herrer.
De har visst det i ukevis. Så ikke forestill dere noe annet.
Dette blir stygt.
Vi kommer til å miste folk.
Jeg skal ikke lyve om det. Det blir dødsfall.
Men hvis dere holder hodet klart og har tro på evnene deres, -
- har tro på evnene til den som står ved siden av dere, -
- kommer dere ut på den andre siden!
Jeg har tro på dere!
Jeg vet hvem dere er!
Dere er stolte medlemmer av den tøffeste jævla stridsstyrken -
- denne verden har sett. Bær med dere den kunnskapen!
Bær den med stolthet! Skjønner dere?
Skjønner dere?
Sånn, ja.
Hvis dere ønsker det, ber jeg denne feltpresten be for oss.
Takk, kaptein.
La oss be!
Allmektige Gud, idet disse marinesoldatene forbereder seg på kamp, -
- ber vi om at din Hellige Ånd veileder dem.
Slik du brakte ned Jerikos murer, slik du lot filisterne smake din vrede, -
- slik du knuste hettittene og tok hevn på alle fiender av de rettferdige, -
- så måtte din mektige hånd være med disse mennene og sikre seieren deres.
Vær med dem, allmektige Gud.
Kom igjen.
Hva tenker du på?
Vi får se hvordan dette går.
Den uknekkelige nøtten.
Hvis noen kan knekke den, er det deg.
Du kommer til å knuse dette.
Ja.
Du er en drapsmaskin.
Du er en terroristjeger.
Husker du?
Du er store Glen.
Du er Glendyret.
Takk, general.
Jeg er sulten. Jeg vil spise den jævelen.
Herregud, mann.
Farrenberg.
Gå.
- Kontakt fremme! - Raska på! Mot veggen!
- Farrenberg. - Ikke for nærme. Vekk fra veggen! Nå!
- Helvete! - Der borte, rett frem!
Cole!
Han er ikke en krigende før jeg ser et våpen.
Helvete også! Tror du han er ute på joggetur?
Greit. Vi skal til det huset der borte.
Vi skal finne ut av det. Cutter. Du, Song, Carroll og Trey, -
- kom dere bort dit og få oss inn. Vi skal dekke dere.
ANA-folkene må gå inn først.
Trey! Ta med deg de to første. Oppfattet?
Dere to, opp! Opp! Opp, for faen!
Gå inn.
Kom igjen!
Trygt.
Opp med det våpenet, nå.
Vi gjør oss klare til å bevege oss.
Kom igjen!
Kom igjen! Flytt deg, for faen!
Za, za, za, din jævel!
Din feite jævel!
Flytt på deg, for faen!
Gå!
Til høyre!
- Trygt! - Greit!
Alt trygt!
Greit. Farrenberg, kom igjen!
Gå inn.
Greit.
Hør etter. Vi skal opp på taket og finne ut hva vi har foran oss.
Cutter, Cole, dere blir med meg.
- Resten blir her. Oppfattet? - Oppfattet.
Kommer opp!
Vi ser bevegelse, rett frem.
Omtrent 300 meter, to karer på taket.
- Har de våpen? - Vet ikke.
Enkelt spørsmål. Ser du et våpen?
Nei. Du spurte om de var bevæpnet.
- Svaret er at jeg ikke vet. - Det er de jo.
Hvorfor skulle de ellers løpe rundt?
Vet ikke. Skjønner meg ikke på disse folkene.
Vi må se våpen.
- Er du truffet? - Helvete!
- Jeg er faen meg truffet! - Hvor?
I øynene.
- Kan du åpne dem? - Hva skjer?
- Det går bra. Han fikk noe dritt i øynene. - Hei, dere!
- Cutter, kom hit, for faen! - Helvete!
Det er bare vann.
Gi oss... Gi meg 203-en.
- Trey, stå stille! - Gi meg det jævla våpenet!
Ortega, hva foregår der oppe? Hva i helvete er det som foregår?
Dekkild!
Helvete.
For kort, for faen!
Helvete.
Igjen!
- For kort! - Vet det.
Én til!
Visst faen!
Bra jobbet, Cole.
Bra skutt, gutter.
- Farrenberg, er du truffet? - Nei.
- Er du truffet? - Det går bra. Helvete.
- Til helvete med dette! - Cole, hvor skal du?
- Hvor skal du? - Dra til helvete!
- Korporal, hva er det som skjer? - Hvor skal du?
- Hold kjeft, for faen! - Vent, Cole!
- Cole, kom tilbake! - Cole!
Hva faen, Cole? Hvor skal du?
Hvor skal du?
- Faen også, Cole! - Kom tilbake, Cole!
Cole!
De kravler. De er midt i et belte av eksplosiver.
Troppene sitter fast, -
- og den andre er nær å be om QRF.
- Si noe som er bra. - Prøver. Infoen hjelper meg ikke.
Jeg vil ikke se ordet "jævelskap" i morgendagens nyheter.
Ikke tenk på overskriftene.
Vi har sivile dødsfall.
Sivile dødsfall i sørøstlige hjørne av byen.
Det er guttene fra Sasquatch.
Cutter, finn ut hvem disse folkene er. Jeg vil vite hvem i helvete de er.
Hvordan?
Få en av ANA-ene til å snakke med dem.
De jævlene snakker pashto. ANA snakker ikke pashto.
Vet ikke, jeg. Finn på noe.
I helvete...
Cutter kødder det til utenfor.
- Hva er greia? - Han kjente ikke skurkene.
De tok over huset hans. Han kunne ikke stoppe dem.
For noe dritt. Vi slapp flygeblader og greier.
Han burde ikke være her fortsatt. Hvorfor er du her?
Han har ingen steder å dra. Ingen kone. Han er redd for å dra fra geitene sine.
Han sier det er sannheten. Gjennomsøk huset. Du finner ikke våpen.
Vent.
Farrenberg? Farrenberg!
- Jeg er her! - Kom hit!
Vi skal gi ham penger.
- Mener du alvor? - Ja.
Gi meg... Åpne den jævla bagen.
- Hva er det, 2,5? - Ja.
Gi meg en av dem.
Mitt navn er general McMahon. På vegne av koalisjonsstyrkene -
- vil jeg be deg om unnskyldning for tapet du har måttet lide i dag.
Pengene sersjant Ortega ga deg, kan ikke gi deg familien tilbake.
Men de kan forhåpentligvis hjelpe deg med å gjenoppbygge, for det er det vi vil.
Og å gi dere sikkerheten dere trenger for å leve et langt og fremgangsrikt liv.
Veier og skoler og så jobber, -
- så dere kan oppdra og forsørge familiene deres.
Taliban gir dere ikke jobber.
De kommer ikke til å hjelpe dere. Det kan bare vi.
Vi har et ordtak i USA...
"Man kan ikke lage en omelett uten å knuse noen egg."
Jeg skjønner at det av og til kan være vanskelig å se at vi hjelper, -
- siden vi har våpen og er fremmede og lager rot og så videre.
Men jeg kan forsikre dere om at vi er her for å hjelpe.
Dette er en hjelpende hånd.
Han sier at han liker veier og skoler, men at når dere drar, -
- har det ingenting å si. De etterlates med kaos.
Og for hver dag dere er her, jo verre blir det når dere drar.
Så dra nå.
Vær så snill.
Jeg forstår hvorfor dere er bekymret. Det gjør jeg.
Det er derfor vi gjør alt vi kan for å skape fred -
- og lære opp de afghanske styrkene.
Så de kan opprettholde sikkerheten -
- langt inn i fremtiden.
Vær så snill, dra nå.
Dragonfly, dette er Spartan to. Vi er klare til å dra.
La dem få smake, gutter!
Drep de jævlene! Sluk dem levende!
FORTREFFELIGHET
MYTEN OG MAGIEN I MODERNE LEDERSKAP
Herregud, Willy. Hva er klokka?
Det er meg, sjef.
Beklager at jeg vekker deg.
Vi har et problem.
Rolling Stone-artikkelen kom ut, og den er ikke bra.
Det står at vi snakker dritt om presidenten vår.
Og visepresidenten.
At vi ikke har støtte fra koalisjonsstyrkene.
Og at vi er fulle over hele Europa.
I bunn og grunn en jævla drikketur. Over hele Europa.
Vet ikke engang hva lovene sier om noe sånt.
Ingenting han sier, er usant.
Jeg skal ringe redaktøren -
- og se om de kan gjøre noe. Jeg vet ikke hva det kan være.
Sakens kjerne er at det får oss til å se dårlig ut.
Skikkelig dårlig. Nå bedriver vi skadebegrensning.
Dere... Er dette virkelig så ille?
Det er fargerikt, ja visst. Men -
- det er Rolling Stone. Det er hipt.
Og dere... Dere er operatørene.
Dere er der ute -
- og får denne dritten unnagjort på en helt utradisjonell måte.
- Ja, Little, din idiot, det er ille. - Dette var alltid en dårlig idé.
Hvorfor du ville ha slik oppmerksomhet...
- Simon, kan du holde kjeft? - Jeg vil ikke holde kjeft!
Dette er ditt rot.
Du skapte det.
Du inviterte inn denne Cullen-fyren, og du forhørte deg ikke godt nok med meg!
Forhørte jeg meg ikke godt nok? Tuller du? Vi snakket om det.
Gi meg nummeret hans.
- Hvem sitt? - Den jævelen Cullen. Gi meg nummeret!
- Jeg gir deg ikke nummeret hans. - Hvorfor ikke?
Du oppfører deg helt vilt! Som en gal mann!
Synes du dette er vilt?
- Peter! Ro ned! - Du kan faen meg roe ned!
Duckman!
Jeg gir deg pryl med mindre du roer ned.
Skulle gjerne sett deg prøve, gammel'n. Prøv deg, for faen!
Ro ned, karer.
Jeg tror nok det er ute med meg.
Så -
- gjør meg en tjeneste og -
- vær hyggelige med hverandre.
Ja vel.
DOBBEL SOMMERUTGAVE ROLLING STONE
OBAMAS GENERAL HVORFOR HAN TAPER KRIGEN
Dick.
Glen.
Presidenten vil treffe deg i DC.
Du må ta et fly hit i ettermiddag.
- Greit. - Greit.
Andy.
Badi.
Greit. Kom igjen, Willy.
Ut av formasjon.
- Trenger du noe, sjef? - Nei takk, Willy.
Sikkert at du ikke trenger å ha meg med?
Det går bra, Willy.
- Takk. - Ja.
Så fikk Glen endelig møte presidenten, som ønsket.
Han ønsket kanskje ikke å få sparken, -
- men man kan kanskje si at det var en side i historiebøkene.
Det var ganske spennende for meg.
Men dessverre, selv om jeg gjerne skulle trodd -
- at artikkelen min hadde oppnådd noe, gjorde den ikke det.
Det ble bare nok en historie om en kjendis som falt i unåde.
Det hadde vært fint om samtalen som fulgte, -
- handlet om opprørsbekjempelsens fiasko, -
- eller hvorfor vi alltid er så desperate etter å være i krig, -
- eller at det vi gjør, kanskje bare skaper flere fiender -
- i USAs sikkerhets navn.
Det hadde vært fint hvis den fikk noen som var viktig til å spørre -
- hva alt dette sa om oss.
Men egentlig var det eneste spørsmålet noen stilte:
"Hvorfor i helvete snakket Glen McMahon med en reporter fra Rolling Stone?"
LEDELSESIDEALER
Som jo er et godt spørsmål.
Uansett, med total mangel på sjelegransking, hva gjør vi?
Vi sparker selvsagt Glen og får inn en ny mann.
Og den nye mannen -
- het Bob.
Inspirert av boka TheOperators av Michael Hastings
Tekst: Birthe Lorgen